Hvala!
Hvala! Hvala, hvala!
To je jako glupa stvar za napraviti.
Htjela sam da me spasiš. -Zar ne znaš
kako si se lako mogla utopiti?
Spasio si me. -Glupo dijete!
Mogla si nas oboje ubiti. Da li je to tvoja ideja šale?
Htjela bih ti se zahvaliti što si mi spasio život.
Zauvijek ću ti biti zahvalna.
Priča se može nastaviti.
Naša priča se može nastaviti. Samo ću nastaviti.
Jerry, pođi sa nama u jebeni South End.
Ili još bolje, Trafalgar Square. Nitko ne govori jebeni jezik ovdje.
Ne možeš reći, "Dodaj pecivo," ili "Gdje mi je ručna bomba?"
Samo slegnu ramenima. Zato što nas i mrze. Mislim, u tome je bit.
Borimo se u Francuskoj, a Francuzi nas jebeno mrze.
Daj mi tajnicu i sredit ću ovo za jebenu minutu.
Imamo Indiju i Afriku, zar ne?
Švabo može imati Francusku i Belgiju i što god drugo još hoće.
Tko je još ikada bio u Poljskoj? Tu se samo radi o prostoru, carstvu.
Žele samo veće carstvo, daj im ovu rupu, mi zadržimo naše,
i bit će "Bob je tvoj ujak" i "Fanny je tvoja jebena teta"!
Razmisli malo o tome.
Najdraža Cecilia. Priča se može nastaviti.
Ona koju sam planirao u toj večernjoj šetnji.
Ponovno mogu postati čovjek koji je jednom prešao preko Surrey parka
i očistio svoje nabolje odijelo, šepireći se u obećanom životu.
Čovjek koji je, u čistoći strasti, vodio ljubav sa tobom u knjižnici.
Priča se može nastaviti.
Ja ću se vratiti,
naći ću te, voljeti,
oženi ti te. I živjeti bez srama.
Možeš osjetiti more.
Jebeš mi sve.
To je kao prizor iz biblije. -Isuse Bože.
Hajde, dovedite sve da počiste ovaj nered.
Tek smo došli, gospodine. Možete li nam reći što bi trebali raditi?
Ništa, samo čekati. -Gdje su brodovi?
Nekoliko ih je uspjelo jučer, Luftwaffe ih je rasturila.
Izgubili smo 3,000 ljudi kad su potonuli kod Lancastria.
Viša komanda, u svojoj mudrosti, nam odbija dati zračnu podršku.
Blamaža, jebena katastrofa.
Ne, gledajte, stvar je u tome da očekuju od mene da se vratim.
Ima preko 300,000 ljudi na ovoj obali, vojniče. Morat ćeš čekati svoj red.
Budi zahvalan što nisi ranjen. Naredio sam da ostave ranjenike.
Ne, ne, ne, pusti to! Nikad ne vjeruj mornaru na suhom. Bolje ti je da se ne petljaš.
To nije u redu.
Isuse.
Možete li me čuti, dame?
Dolazim kući!
Uzmi iz naših duša napor i stres.
I pusti da naši zapovijedani životi svjedoče.
Ljepota mira.
Ljepota toga mira.
Diši kroz vrućinu naših čežnja.
Ta hladnoća i taj melem.
Neka osjeti budu utrnuli, neka se meso odmara.
Govori kroz potres, vjetar i vatru.
Ali ipak, slabi glas mirnoće...
Gazda.
Moram donijeti nešto za piće.
Treba ti. Potpuno si siv.
Potpuno je posivio, da li vidiš to?
Evo. Hajde.
Sada samo želi šalicu čaja.
Što to, jebem ti, radiš?
Dolazim kući! Dame, dolazim kući!
Jebeš ih sve! Jebeš ih sve! Dugačke i visoke i kratke.
Jebeš sve narednike i zapovjednike. Jebeš sve kaplare.
I njihove sinove kopilad.
Zato jer im kažemo zbogom dok pužu natrag pod svoje kamenje.
Nećeš dobiti nikakvo unaprjeđenje s ove strane oceana.
Zato, veselite se, dečki. Jebeš ih sve!
Mike!
Drži se.
Čekaj ovdje.
Zašto ne sjedneš?
Tako je vruće ovdje.
Skini čizme.
Moram se vratiti. Obećao sam joj.
Da ispravim stvari.
I ona me voli. Čeka me.
Hej!
Čekaj, čekaj, čekaj.
Hej, što si to napravio sa svojim čizmama?
Jesi li siguran da se bolje osjećaš? -Nikad bolje.
Pitam se da li je plaža najbolje mjesto za večeru.
Nisam siguran, ne prepoznajem ovo. -Ne znam.
Ovo će poslužiti, ovdje dolje. -Ne.
Ne, ne, još je dalje. -Što je još dalje?
To mjesto koje znam, stara koliba sa bijelim okvirom
i plavim okvirima za prozore.
Da. Tako je. Tamo mi idemo.
Blizu je. -Tamo smo. Ovo je to.
Evo nas. Ovdje dolje.
Dobro je. Dobro je.
Spusti glavu. Spusti glavu. Evo ga.
Ušuškaj se. Neka ti bude toplo.
Žvači malo ovo. Ali tiho, jer će svi onda htjeti to.
Pokušaj malo odspavati.
Naći ću te.
Voljet ću te.
Oženit ću te.
I živjeti bez srama.
Volim te. Vrati se. Vrati mi se.
Malo previše buke. -Što?
Kakva buka? -Stalno vičeš.
Neki dečki se malo ljute. -Što?
Isuse. Izgledaš loše. -Stvar je u tome da sam odlučio malo ostati.
Trebam se naći sa nekime, a ona me uvijek mora čekati.
Slušaj me sad.
Upravo sam išao na Jimmy Riddle. Znaš što sam vidio!
Postrojavaju se na plaži.
Brodovi su se vratili i starkelje iz komande nas vraćaju u 7:00.
Idemo. Idemo kući, stari.
Zato se naspavaj, i bez tog prokletog deranja.
U redu? -Neću reći niti riječ.
Probudi me prije 7:00, hoćeš li? Hvala ti puno.
Nećeš čuti više niti riječ od mene. Obećavam.
LONDON TRI TJEDNA RANIJE
Linija kreveta mora biti posložena i pokazivati prema unutra.
Našla sam tri kreveta jučer koja nisu bila takva. Vi znate koja.
Koja od vas je odgovorna što su deke danas otišle?
Ja sam, sestro. -Pretpostavljam da nam ne možeš reći
što si krivo napravila? -Ne, sestro.
Etikete su složene prema unutra, zar ne?
Da, sestro. -Napravi to ponovo.
Sestro Tallis, u moj ured. Ostali mogu ići.
Da li ti je ovaj posao važan, Tallis? -Jako važan, sestro.
Jučer si bila dodijeljena na mušku kirurgiju.
Kad se tvoj pacijent povratio iz anestezije, prva stvar koju je napravio
bila je ta da je pitao za Briony. Tko bi Briony mogla biti?
Pa, ja, sestro. -Nema Briony.
Ti si Tallis. Sestra Tallis. Razumiješ li to?
Da, sestro.
Nema Briony.
Ovdje BBC. Ovo su vijesti.
Britanska vojska, zajedno sa Francuskim saveznicima vodi žestoku borbu
u sjevernom području zapadne fronte.
Združene snage nisu izgubile jedinstvenost i moral im je visok.
RAF nastavlja davati podršku u svoj svojoj snazi
ujedinjenoj vojsci u Sjeveroistočnoj Francuskoj i Belgiji. Pruge, ceste,
mostovi i neprijateljske trupe su konstantno napadane, jučer...
Hvala. Nikad ne bi mogla rezati škaricama sa lijevom rukom.
Mamica mi je to uvijek radila.
Evo, gotova si.
Prokletstvo!
Laku noć, Ponty.
Laku noć, Tallis.
Nemoj paničariti! To sam samo ja.
Fiona, skoro sam se onesvijestila.
Znači ovdje ideš kad se svjetla ugase.
Mislila sam da bi mogla biti usred neke burne romance.
Zar se ne smrzavaš ovdje?
Volim London.
Misliš li da će sve ovo biti bombardirano i da će nestati?
Ne.
Ne znam.
Da li pišeš o sestri Drummond?
Da li pišeš o meni? -Ponekad.
Mogu li pogledati? -Radije bih da ne. Privatno je.
Ne vidim smisla u tome da pišeš priču ako je nitko neće pročitati.
Nije još spremna. Nije dovršena. -O čemu se radi?
Komplicirano je. -Da?
Samo...
Radi se o mladoj djevojci, mladoj i ludoj djevojci koja vidi nešto sa
prozora svoje sobe, nešto što ne razumije, ali misli da razumije.
Vjerojatno ju nikad neću završiti.
Gledam te, Tallis, i tako si tajnovita.
Ja nikad nisam bila tajnovita.
Znaš što sam odlučila večeras? -Što?
Ne bih se nikad mogla udati za čovjeka koji nije bio u Kraljevskoj mornarici.
Evo ga. Cecilia Tallis.
Mislim da je ovo njena adresa.
Hvala.
Draga Cecilia. Molim te nemoj ovo baciti prije nego što pročitaš.
Kao što vidiš sa pisma, ja sam u St. Thomasu,
provodim svoju obuku za medicinsku sestru.
Odlučila sam da neću ići u Cambridge.
Oh, Bože.
Odlučila sam da radim nešto korisno. Da radim nešto praktično.
Kažu u novinama da vojska radi strateško prestrojavanje.
Da, vidjela sam to.
To je druga riječ za povlačenje.
Bez obzira koliko teško radim, bez obzira na duge sate,
ne mogu pobjeći od onoga što sam napravila,
i onoga što je to uzrokovalo,
a cijelo značenje toga tek sada počinjem shvaćati.
Cee, molim te piši mi i reci mi da se možemo naći.
Tvoja sestra, Briony.
I da li imaš? -Da li imam što?
Imaš li tajnog zaručnika u Francuskoj? To svi misle.
Ne, naravno da ne.
Zamisli kako je to kad ne znaš da li će se on ikada vratiti.
Nikad nisam bila zaljubljena.
Što, nikad? Čak nikad ni malo?
Oh, malo jesam, kad mi je bilo 10 ili 11 godina.
Skočila sam u rijeku da vidim da li će me spasiti od utapljanja.
Sad me zezaš. -Oh, ne. I spasio me je.
Ali čim sam mu rekla da ga volim, osjećaj je nekako nestao.
Nešto se dogodilo.
Van, brzo.
Robbie.
Oprosti.
Sestro Tallis, ako se dobro sjećam, ti govoriš malo Francuski.
Samo školski, sestro.
Ima vojnik u krevetu 13. Sjedni malo s njim. Drži ga malo za ruku.
Evo.
Evo te konačno.
Sestra me je poslala
da malo razgovaramo.
Sjećam se tvoje sestre.
Uvijek je bila tako dobra.
Što sad radi?
Ona je također medicinska sestra.
Da li se konačno udala za tog čovjeka u kojeg je bila zaljubljena?
Zaboravio sam njegovo ime.
Robbie?
Uskoro će, nadam se.
Robbie.
Da, tako je.
A ti?
Kako se ti zoveš?
Luc.
Luc Cornet.
A ti?
Tallis.
To je lijepo.
Sjećam te se sad.
Engleskinja.
Sjećaš se svog prvog posjeta u Millau?
Radio sam kraj pećnica sa mojim ocem.
Čuo sam tvoj akcent.
Možeš li mi napraviti malu uslugu, Tallis?
Ovi zavoji su jako zategnuti,
možeš li ih malo otpustiti, molim te?
Naravno
Sjećaš li se moje mlađe sestre, Anne?
Još uvijek svira taj mali komad od Debussya,
sjećaš se?
Izgleda tako ozbiljno dok svira.
I naši kroasani,
što misliš o njima?
Najukusniji u Millau.
Da.
To je zbog kvalitetnog putra.
Da.
Zato si dolazila svaki dan?
Zato jer, znaš,
jako si se sviđala mojoj majci.
Po njenom mišljenju,
Trebali bi se vjenčati u ljeto.
Stvarno?
Da.
Nadam se da je sad bolje.
Da li me voliš?
Da.
Možeš li malo ostati?
Bojim se.
Tallis. -Briony.
Zovem se Briony.
Ustani, sestro Tallis.
Idi sada oprati krv s lica.
Mornarica je zaslužila našu vječnu zahvalnost. Vojska je nepobijeđena.
Hrabrost ih je provela dalje neosvojene, njihov duh je nepovinut.
Ovo je epska priča o Dunkirku.
Ime koje će živjeti zauvijek u analima borbe.
U sklopu velikog obilaska,
Kraljica Elizabeta je ovdje u posjeti tvornici čokolade na sjeveru Engleske.
Veliki magnat i prijatelj Britanske vojske,
g. Paul Marshall, pružio je kraljici obilazak tvornice vojne municije
sa svojom divnom budućom suprugom, zaručnicom gospođicom Lolom Quincey.
Kakav su oni divan par.
Samo neka stiže municija. Našim dečkima treba.
Drugo, kao lijek protiv grijeha i izbjegavanje bluda,
da takve osobe nemaju dar kontinencije,
trebaju se oženiti i da budu dio Isusovog tijela.
Treće, to je zapovjeđeno zbog zajedničke sreće i zadovoljstva,
da moramo imati jedno drugo.
Vidjela sam ga.
Zbog toga, ako bilo tko vidi ikakav razlog
zašto ovo dvoje ne bi bilo združeno zajedno...
Znam da je bio on.
...neka kaže sada ili šuti zauvijek.
Vidjela sam ga. Vidjela sam ga vlastitim očima.
Molim prolaz za bebu.
Idu danas na selo. Nisu nikad bile van Londona.
Nadam se da će dobiti dobru obitelj.
Ne znaju kakav ih dobitak čeka.
Hajde.
Tražim gospođicu Tallis. Cecilia Tallis.
Je li ona tu?
Tallis! Vrata!
Pokušala sam pisati. Nisi odgovarala.
Moram razgovarati sa tobom.
Sad si sestra na odjelu? -Da.
Hvala.
Htjela sam otići do suca i promijeniti svoj iskaz, Cee.
Nemoj me tako zvati.
Molim te nemoj me tako zvati.
Znam da je grozno ono što sam napravila. Ne očekujem da mi oprostiš.
Bez brige, i neću.
Ti si nepouzdan svjedok. Neće nikada ponovno otvoriti slučaj.
Pa, bar mogu svima drugima reći što sam napravila.
Mogu otići kući i objasniti mami i tati i Leonu...
Što te onda zadržava? -Pa, prvo sam htjela tebe vidjeti.
Oni ne žele više ništa čuti o tome.
Ta neugodnost je zamotana u veo prošlosti, hvala puno.
Ali...
Zakasnit ću. Bolje da krenemo.
Ispričaj me.
Tako duboko spava.
Što ona radi ovdje? -Želi razgovarati sa mnom.
Da, a o čemu?
O groznoj stvari koju sam napravila.
Robbie. Dušo.
Bit ću iskren sa tobom.
U dilemi sam da li da ti sad slomim vrat
ili da te dignem i bacim niz stepenice.
Oh, Bože.
Imaš li pojma kako je u zatvoru? Naravno da nemaš.
Reci mi da li ti je davalo zadovoljstvo pomisao na mene unutra?
Ne. -Ali nisi napravila ništa po tome pitanju.
Ne. -Da li misliš da sam napao tvoju rođakinju?
Ne. -Da li si tada tako mislila?
Da. Ali i da i ne.
A zašto si sada tako sigurna? -Odrasla sam.
Odrasla si? -Imala sam 13 godina.
Koliko star moraš biti da znaš razliku između dobrog i lošeg?
Koliko sad imaš, 18?
Da li moraš imati 18 da se možeš oduprijeti laži?
Ima vojnika koji imaju 18, dovoljno starih da budu ostavljeni da umru kraj ceste,
da li si znala to? -Da.
Prije pet godina ti nije bilo stalo da kažeš istinu.
Ti, cijela tvoja obitelj, svi ste pretpostavili, usprkos mojoj edukaciji,
da sam samo malo bolji od sluge. Da mi se još uvijek ne smije vjerovati!
Zahvaljujući tebi, iskoristili su utjecaj i bacili su me vukovima!
Robbie! Pogledaj me, pogledaj me. -Nemoj!
Vrati se. Vrati se.
Vrati mi se.
Briony.
Nema više puno vremena.
Robbie se mora javiti na dužnost u 6:00, i mora uhvatiti vlak.
Zato sjedni.
Napravit ćeš za nas neke stvari.
Što prije je moguće otići ćeš do svojih roditelja,
i reći ćeš im sve što trebaju znati
da se uvjere da su dokazi koje si im dala krivi.
Otići ćeš do advokata, dat ćeš izjavu,
potpisat ćeš ju, sa svjedocima, poslat ćeš nam kopiju. Je li to jasno?
Da.
Napisat ćeš mi pismo u kojem ćeš detaljno opisati što se dogodilo
i koje će voditi na to da si me vidjela pored jezera.
Probaj ubaciti unutra sve čega se možeš sjetiti
što je Danny Hardman radio tu večer.
Hardman? -Da.
To nije bio Danny Hardman.
To je bio Leonov prijatelj, Marshall.
Ne vjerujem ti.
On se oženio za Lolu. Upravo sam došla sa vjenčanja.
Lola neće moći sad svjedočiti protiv njega.
On je sad imun.
Jako mi je žao zbog svega što sam prouzročila.
Jako, jako mi je žao.
Samo napravi što smo ti rekli.
Zapiši sve, samo istinu, bez rima. Bez ukrašavanja, bez pridjeva.
I onda nas ostavi.
Hoću, obećavam.
Žao mi je. Možemo li malo stati?
Naravno. Ima li kakvih problema?
Treba mi samo par minuta nasamo.
...minuta nasamo.
Briony Tallis, vaša nova novela, vaša 21., zove se "Okajanje", ona je...
Briony?
Oprostite. Možemo li stati na trenutak?
Briony Tallis, htio bih da razgovaramo sada o vašoj novoj noveli, "Okajanje",
koja izlazi za nekoliko dana u isto vrijeme kad je i vaš rođendan.
To je vaša 21. novela... -To je moja zadnja novela.
Stvarno? Nećete više pisati?
Ja umirem.
Moj doktor kaže da imam nešto što se zove vaskularna demencija,
što je zapravo kontinuirana serija malih moždanih udara.
Tvoj mozak se gasi, postepeno gubiš riječi, gubiš pamćenje,
koje je dosta važno za pisca.
Zato sam konačno mogla napisati knjigu, mislim. Morala sam.
I zato je to, naravno, moja zadnja novela.
Da bi bilo još čudnije,
to bi se mogla nazvati i moja prva novela.
Napisala sam dosta toga dok sam bila u bolnici St. Thomas za vrijeme rata.
samo nisam mogla nikako to završiti.
Zato što je novela autobiografska, zar ne?
Da, potpuno. Nisam mijenjala čak niti imena, uključujući i vlastito.
I da li je bilo nekakvih problema?
Ne.
Odlučila sam, već dugo, da kažem potpunu istinu.
Bez rima, bez uljepšavanja.
I mislim...
Pročitali ste knjigu, razumjet ćete zašto.
Iz prve ruke sam saznala ono što nisam osobno svjedočila,
uvjeti u zatvoru, evakuacija sa Dunkirka, sve.
Ali efekt svega toga je bio dosta neumoljiv.
Vidite, nisam više mogla zamisliti kojoj svrsi bi sve to poslužilo.
Što? Oprostite. Služilo iskrenosti?
Iskrenosti.
Ili stvarnosti.
Zapravo, u stvarnosti,
bila sam prevelika kukavica da odem posjetiti svoju sestru u lipnju 1940.
Nisam nikad otputovala u Balham.
Da li imaš pojma kako je u zatvoru?
Znači da je scena u kojoj im priznajem izmišljena.
On tako duboko spava.
Izmišljena.
Koliko stara moraš biti da poznaš razliku između dobrog i lošeg?
I zapravo se nikad niti nije mogla dogoditi.
Zato što je
Robbie Turner umro od sepse u Bray-Dunesu
prvog lipnja 1940,
zadnjeg dana evakuacije.
Zbogom, stari.
I nisam nikad mogla ispraviti stvari između mene i moje sestre Cecilie,
zato što je ona ubijena 15. listopada 1940,
bombom koja je uništila benzinski i vodeni rezervoar kod Balhama.
Tako da...
Moja sestra i Robbie nisu nikad mogli provesti vrijeme zajedno
za kojim su toliko žudili, i koje su zaslužili.
I koje sam, uvijek, koje sam...
Uvijek sam osjećala da sam ja spriječila to.
Ali kakav osjećaj nade,
ili zadovoljštine može čitatelj izvući iz takvog kraja?
Tako sam u knjizi htjela dati Robbiju i Ceciliji ono što su izgubili u životu.
Volim misliti da to nije slabost ili izbjegavanje,
nego konačni čin dobrote.
Dala sam im njihovu sreću.
K R A J Prijevod za moju dragu suprugu Sretan Božić svima!!!